‫תגיד, מינאטו…
‫מה אתה חושב על קויון?
‫ראיתי אותה בסביבה.
‫הבנתי שהיא שונה משאר הבנות בבית הספר.
‫אז זכרתי את הפנים שלה.
‫ואז…
‫היא שוב לבד.
‫המשכתי לעקוב אחריה במבטי ‫בכל פעם שדרכינו הצטלבו.
‫תמיד חשבתי…
‫אני מניח שריחמתי עליה.
‫מינאטו.
‫אתה תמיד כזה. נכון, מינאטו?
‫אתה תמיד מרחם על אנשים. ‫"איזו מסכנה." או "היא לבד".
‫זה כל כך מתחסד מצידך.
‫מתחסד?
‫כן.
‫כשאתה מתייג מישהו כמסכן…
‫יש לך מושג לאיזו תחושת ריקנות פנימית ‫זה עלול לגרום לו?
‫אתה עושה את זה רק כדי להתנשא עליהם.
‫אתה רוצה שהם יהיו תלויים בך.
‫אל תנסה להתקרב כך לקויון.
‫- סוללת הקרח -
‫- פרק רביעי ‫בלתי חדיר -
‫איזו זכות יש לך להחליט ‫אם מישהו ראוי לרחמים?
‫אתה לא צריך לכפות על קויון ‫איזושהי הגדרה צרה שהמצאת.
‫אולי את צודקת.
‫אבל זה היה כך רק בהתחלה.
‫היקאווה,
‫תמיד חשבתי, "היא ממש מעוררת רחמים." אבל…
‫זו הייתה פשוט טעות.
‫עכשיו…
‫יש לי סיבה שונה.
‫אז אל תדאגי.
‫לא נראה לי שאתה הטיפוס שלה, מינאטו.
‫לא לזה התכוונתי.
‫וגם אם כן, יכולת לנסח את זה יותר בעדינות.
‫טוב, לא משנה! ‫רק אל תנסה להתקרב לקויון מסיבות משונות.
‫מותר לנו לדבר זה עם זה, לא?
‫מה, את השומרת שלה?
‫חוסך שבטו, שונא בנו, חומד.
‫אני פשוט לא רוצה להכאיב שוב לקויון.
‫לא "אני לא רוצה שהיא תיפגע"?
‫אבל רגע, השם "היקאווה"…
‫היא הייתה במועדון הכדורסל?
‫- אוי! -
‫ידעתי.
‫עכשיו אני מבין למה כעסת כל כך.
‫- נסערת -
‫זו בדיוק הסיבה שלא רציתי ‫שאתה וקויון תהיו בקשר!
‫למה יוטה יכול להיות בקשר איתה ואני לא?
‫כי אתה שם לב לדברים!
‫ומה, יוטה אדיש?
‫לא, זה לא העניין…
‫זה היה מיותר.
‫לא התכוונתי לזה…
‫וואו.
‫הן שונות כל כך.
‫שלך היא כמו של מתאבק סומו.
‫איזו מין השוואה זו?
‫זה בטח נחמד…
‫נחמד?
‫תמיד רציתי לתפוס כך את הכדור ‫כשהייתי במועדון הכדורסל.
‫אבל פשוט לא יכולתי.
‫טוב, עם כפות הידיים האלה…
‫רגע, מה? מועדון הכדורסל?
‫היית במועדון הכדורסל? למה לא אמרת?
‫אף פעם לא שיחקתי כמוך.
‫למעשה, פרשתי באמצע.
‫דיברת על ריקנות פנימית ‫שחשים כשאנשים מרחמים עליך.
‫כך הרגשת מאז שפניתי אלייך?
‫- אוי! -
‫- נסערת -
‫זה…
‫אני מצטער.
‫את צודקת. קרוב לוודאי שריחמתי עלייך.
‫- קורס הכנה לבחינות -
‫פניתי אליך כי חשבתי ‫שאת נראית משועממת שם לבדך.
‫אבל עכשיו שאנחנו חברים,
‫אני כבר לא רואה אותך באור הזה.
‫התיידדנו, יוטה הצטרף לקבוצה, ‫ונהנינו כל כך יחד
‫שלא יכולתי לראות שכך את מרגישה.
‫אני מצטער שפגעתי בך.
‫מינאטו…
‫למה אתה כזה? מרחב אישי, בנאדם!
‫גם אני נהניתי מהבילויים שלנו יחד.
‫והצלת אותי המון פעמים!
‫אלוהים!
‫אז אנחנו צריכים להמשיך להיות חברים, טוב?
‫כן. חברים.
‫יתלכלך לך הסוודר…
‫אל תדאגי. הוא ממילא לא נקי.
‫- שפשוף -
‫סליחה?
‫עכשיו אני מבינה.
‫אולי כל מה שתמיד רציתי
‫היה פשוט להיות ידידה שלו, כשווים.
‫אלוהים, אני ילדותית כל כך!
‫מיקי?
‫אוי! חכה לי!
‫הם הלכו להביא שתייה, נכון?
‫- קריסה -
‫לוקח להם המון זמן.
‫נראה לך שהם הלכו לגדל בעצמם את פולי הקקאו?
‫- קקאו -
‫מאפס?
‫סליחה שחיכיתם.
‫- מרק שעועית אדומה עשיר -
‫תראו. מוצרים חדשים! ‫"מרק שעועית אדומה עשיר פי שניים"!
‫נוכל לחלוק!
‫נראה שזו חובה.
‫זה נשמע כמו מנה ממסעדת ראמן. ‫זה בטח יעזור לי להתאושש.
‫נכון?
‫זה בדיוק החיזוק שאנחנו צריכים ‫כדי לעבור את הבחינות האלה.
‫משהו קרה למיקי?
‫אני אמורה בכלל לשאול אותה על זה?
‫מיקי…
‫משהו קרה בינך ובין אמאמיה ‫כשהלכתם להביא שתייה?
‫טוב…
‫קרה הרבה.
‫דיברנו על הפעם ההיא שקנית את משקה הקארי.
‫למה?
‫הוא אמר שהוא גרם לך לקנות אותו בטעות ‫אז הוא רצה לפצות אותך היום.
‫- הוא לא אמר כלום -
‫מה? זה לא היה צריך להטריד אותו.
‫את רואה? הוא לא אמר כלום ‫כי הוא ידע שתרגישי רע עם זה.
‫ביי. ‫-להתראות.
‫לא! אני מרגישה שאני שוכחת ‫את כל מה שלמדנו היום!
‫רגע… מחברת… אני חייבת לחזור…
‫לא, רגע! אל תצאו לי מהמוח!
‫ועדיין, שום דבר ממה שהיא אמרה עכשיו ‫לא היה אמור לגרום לה לבכות.
‫זמן ההכנה לבחינות הסתיים.
‫- בחינות סיום ‫סמסטר שני -
‫- שיעור ראשון: אנגלית ‫שיעור שני: אזרחות -
‫זה היום הראשון של הבחינות.
‫התחילו.
‫זה באמת בדיוק אותו הדבר.
‫תודה, בחינות השנה שעברה.
‫אלו השאלות שיוטה הביא!
‫- שיעור ראשון: אנגלית - הבעה -
‫- שיעור שני: אזרחות -
‫- שיעור שלישי: יסודות הכימיה -
‫זו התחלה טובה! יש!
‫- סמסטר שני ‫בחינות הסיום - היום השני -
‫הצלחתי! הצלחתי הפעם!
‫טוב. נגמר הזמן.
‫הודעות.
‫- תשע הודעות חדשות -
‫וואו, הרבה כל כך…
‫קויון! בואי נאכל צהריים לפני שנחזור הביתה.
‫אופס, זו הקבוצה. רוצה לבוא, יוטה?
‫אופס, זה לא היה במחשבה שנייה.
‫בבקשה תצטרף אלינו. יבבה…
‫- בצחוק -
‫אני אבוא. ‫-קויון! נו!
‫מצאתי אותך, קויון!
‫נראה שאנחנו הראשונים פה.
‫אתה חושב שמיקי עדיין בכיתה?
‫מה קורה, מיקי?
‫היי, מינאטו. איפה יוטה?
‫הוא כבר ירד.
‫באמת?
‫את צריכה ממנו משהו? ‫-לא בדיוק…
‫אני וקויון בדיוק עמדנו ‫לצאת לאכול איתו צהריים.
‫מה זה, מיקי? ‫-היד שלך קפואה!
‫ניסית להשאיר אותי מחוץ לעניינים?
‫לא! ממש לא!
‫- בית קפה-מסעדה ‫בונו בונו! -
‫- בוהה -
‫אין לי מושג. באמת יש עוד חמישה הבדלים?
‫מספר הענבים? ‫-כבר בדקתי.
‫מצאתי אחד.
‫והנה עוד אחד.
‫היי, חכה! מינאטו, אתה מהיר מדי.
‫אנחנו צריכים למצוא את כל ההבדלים ‫או שלא נקבל את האוכל שלנו.
‫ככה זה עובד?
‫נראה שהם ביחסים טובים.
‫זה טוב.
‫אולי אני חושבת יותר מדי על דברים.
‫- חולמת -
‫היית פה פעם, היקאווה?
‫לא. זו הפעם הראשונה שלי.
‫לרוב אני פשוט חוזרת הביתה ‫מייד אחרי הלימודים.
‫תיזהר עם המבט המרחם הזה שם!
‫- נו? -
‫זה לא העניין.
‫תודה על הארוחה. ‫-תודה על הארוחה.
‫זה היה טעים וזול מאוד.
‫את לא באף מועדון, נכון, היקאווה?
‫את עובדת במשרה חלקית?
‫כן. אבל לא נותנים לי הרבה משמרות.
‫איפה את עובדת?
‫- לקוחות קבועים -
‫במסעדה מקומית.
‫רק המבוגרים המקומיים באים לשם. ‫זה רגוע מאוד.
‫מה את עושה בימים שאת לא עובדת?
‫די, מינאטו…
‫מה אני עושה?
‫אני קוראת…
‫מה זה? נראה עלוב…
‫אני צופה בסרטים…
‫את אוהבת את הדברים האלה?
‫אני לומדת מראש…
‫את כזו חנונית!
‫אני לא ממש עושה משהו.
‫אני פשוט לא עושה כלום.
‫באמת? זה חבל.
‫- מבט זועם -
‫קויון עסוקה מאוד בבילויים איתי!
‫באמת?
‫אתם משלמים לחוד? ‫-כן, בבקשה.
‫היי, מינאטו. מה חשבת לעצמך?
‫למה אתה צריך להלחיץ ככה? אמרתי לך, לא?
‫כן, אבל…
‫זה בטח נורא משעמם אם רק אנחנו מפטפטים.
‫- שפשוף -
‫אתה צודק! ‫-רואה?
‫נמאס לי קצת מכל השאלות.
‫אני מלאה כל כך!
‫אני עם אנשים אחרים, ‫וההקשר שונה לגמרי עכשיו,
‫אבל עדיין קשה לי לדבר על עצמי.
‫זה לא שאני שונאת לעשות את זה.
‫אני פשוט מפחדת שיראו מי אני באמת.
‫אני חוששת מדחייה.
‫אני לא רוצה לשנוא את עצמי ‫יותר ממה שאני שונאת עכשיו.
‫אז כשאנשים פונים אליי, אני שומרת מרחק.
‫את מוזרה.
‫מה זה בכלל "נורמלי"?
‫- נגמר! ‫בחינות הסיום - היום השלישי -
‫כל הכבוד על הבחינות! ‫-יש!
‫- מסיבה לסיום הבחינות ‫בכיתה יו"ד חמש -
‫רוצה? זה בטעם תות.
‫תודה!
‫שוב, אזומי פשוט קורנת!
‫- בום -
‫אני מרגישה נורא…
‫הצלחתי לשרוד את הבחינות,
‫אבל הבטן שלי מתהפכת.
‫- חדר האחות -
‫נוריקו…
‫הצילו…
‫סתם באת לבלות פה שוב.
‫זה לא החדר הפרטי שלך לבוא להתחמם בו.
‫לא… אני באמת חולה היום…
‫אוי ואבוי.
‫כואבת לי הבטן.
‫אוי. זה מהמתח?
‫או שאכלת משהו מקולקל?
‫לא אכלתי שום דבר היום.
‫אבל שתיתי שלוש כוסות קפה.
‫זו הסיבה.
‫תישארי לנמנם פה עד שתתאוששי.
‫לא נעים לי לשכב במיטה בתלבושת האחידה שלי.
‫תשמחי במה שיש.
‫מישהו מחטיבת הביניים שלך פה?
‫כן. חנון אמיתי, הוא.
‫- תיכון מייטן -
‫טוב, צריך להיות חכם כדי להתקבל ל"מייטן".
‫מה איתך, איגארשי? יש פה מישהו מהחטיבה שלך?
‫אני לא יודע.
‫לא נראה לי. מי היה בא הנה…
‫נשאר לנו המון כיבוד.
‫נראה לכן שקנינו יותר מדי?
‫לגמרי.
‫היי, תראו. תלמידים מ"ווסט".
‫איגארשי?
‫מה? ‫-מה?
‫מה?
‫סליחה, בנות!
‫תתקדמו אתן. פגשתי חבר ותיק מחטיבת הביניים.
‫טוב.
‫ביי!
‫מה אתה עושה פה?
‫אזומי. את…
‫השתנית כל כך.
‫מה קרה לגורילה?
‫שתוק כבר!
‫בוא הנה.
‫מה אתה עושה פה?
‫זה המועדון.
‫אימון משותף, את יודעת?
‫והיי, לא ידעתי שעברת ל"מייטן".
‫אני בטוח שאת היחידה ‫שנוסעת רחוק כל כך בכל יום.
‫למה לטרוח?
‫הוא לא יודע שגם קויון לומדת פה?
‫היי, איגארשי! מה אתה עושה?
‫סליחה. ‫-נתראה.
‫מה זה היה? היא חמודה ממש.
‫אתה עיוור או משהו?
‫מה?
‫קויון… הלוואי שכבר הלכת הביתה…
‫חשוך כל כך!
‫מה השעה?
‫זה בגלל שהווילונות סגורים?
‫תודה, נוריקו.
‫עדיין אור בחוץ, אז לא ישנתי הרבה כל כך…
‫איגארשי!
‫נכון. זה היה היום.
‫הוא בא לבית הספר שלנו, ‫אבל ממילא לא תזהו זה את זה.
‫מתי זה?
‫באימון אחר הצהריים ביום הבחינות האחרון.
‫ידעתי את זה…
‫היי, דרך אגב…
‫פגשתי את אזומי קודם.
‫אתה מכיר אותה? היא בכיתה שלך?
‫מיקי? אנחנו לא באותה כיתה, ‫אבל אנחנו חברים טובים.
‫גם פה היא עושה צרות? היא לא שוברת חלונות?
‫היא בסדר.
‫פגשתי את אזומי קודם.
‫הם מדברים על מיקי.
‫למה?
‫אין טעם. אני לא שומעת אותם.
‫היקאווה? מה את עושה?
‫את מרגישה טוב יותר עכשיו?
‫כן.
‫מוכנה ללכת הביתה?
‫כן.
‫אני צריכה להסתלק מפה מהר ‫כדי שהוא לא יזהה אותי.
‫לא הצלחתי לשמוע, אבל הם דיברו על מיקי.
‫הם לא היו עוברים לדבר עליי, נכון?
‫אמאמיה לא היה מזכיר אותי… לא?
‫את מכירה מישהו בשם איגארשי?
‫איפה את עובדת?
‫מה את עושה בימים שאת לא עובדת?
‫- אובססיבי לאחרים -
‫נראה לי שהוא יזכיר את שמי.
‫זה לא מוצא חן בעיניי.
‫אני לא רוצה שאנשים יתעניינו בי.
‫אני לא רוצה שאנשים ידעו מי אני באמת.
‫היי. איגארשי?
‫זוכר את היקאווה?
‫בוקר טוב.
‫היי, היקאווה.
‫בוקר טוב!
‫- חם ונעים -
‫משום מה נראה שחם ונעים לו.
‫אמאמיה… רצת לכאן?
‫כרגע סיימנו את אימון הבוקר.
‫בטח עולים ממני אדים בקור הזה.
‫אימון בוקר…
‫אני זוכרת את הימים האלה…
‫דרך אגב, איגארשי היה פה אתמול.
‫אבל את לא מתעניינת בו, נכון?
‫זאת אומרת, לא הייתם בקשר טוב, לא?
‫למה הוא מתנהג כך?
‫איגארשי היה דמות בולטת בחטיבת הביניים?
‫כן… אני מניחה שאפשר לומר…
‫הוא תמיד היה במרכז תשומת הלב.
‫תמיד מוקף באנשים.
‫כן? הייתה לי תחושה כזו.
‫הוא מסוג האנשים שמתפרצים לליבך ‫בלי שום התחשבות.
‫אני מצטער.
‫אולי עדיף שנפסיק לדבר על חטיבת הביניים.
‫אפשר ליצור המון זיכרונות חדשים ‫ממש פה בתיכון.
‫המון אירועים חדשים, ‫אז כדאי שנצפה להם, נכון?
‫אף פעם לא סיפרתי לאמאמיה ‫על ימיי בחטיבת הביניים.
‫אז למה הוא מעלה את זה עכשיו?
‫איגארשי אמר לו משהו?
‫מה הוא אמר?
‫היי. את ואיגארשי יוצאים?
‫היי, לאן הגעת כבר?
‫- מועדון כדורסל בנות -
‫היא נחמדה רק לבנים, נכון?
‫אני לא סובלת אותה.
‫שמעת? ‫-על איגארשי…
‫בבית שלה… ‫-אין מצב. באמת?
‫אז הכול נכון? ‫-לא יכול להיות!
‫למה אנשים אוהבים כל כך לרכל?
‫למה הם לא יכולים פשוט להניח לי?
‫היי, קויוקי.
‫זה באמת כיף כל כך להציק לאנשים?
‫תגידי לנו כבר את האמת.
‫האמת לא מעניינת אתכם.
‫אתם חושבים שזה משעשע.
‫די…
‫לא איפתח עוד בפני אנשים…
‫למה?
‫- חם ונעים -
‫האוויר הקר הזה נעים.
‫קויון…
‫למה אתה צריך לדחוף את האף ‫לעניינים של אחרים?
‫אני לא מבינה את זה…
‫אתה מגעיל אותי.
‫תרגום כתוביות: סמדר פיסיק