La veu d'en Hayato ha tornat a trencar la barrera del so.
En Yota no és ell mateix des del festival esportiu.
I estava molt animat.
DISTRET KARAOKE
És com si no estigués present.
I sembla que la Miki l'evita.
Va passar res entre ells dos aquell dia?
Miki.
Què?
- Com estàs? - Què?
Però per què ho preguntes?
No sap mentir.
Només diré que no estic malament, d'acord?
És que tinc una mica de son.
UIX
Ja, millor llavors.
La Miki no és ella mateixa des del festival esportiu.
I estava molt animada.
Què ha passat?
Torna a fer aquella cara tan depriment.
Va passar res amb en Yota després de netejar?
Yota.
Koyun? Què passa?
Doncs…
Com estàs?
(INTENT DE) SOMRIURE
BUF - QUÈ?
No sap mentir.
Anem a fora?
La Miki ho sap.
Què? Vols dir…?
Li ho has dit?
No, ho va esbrinar pel meu comportament.
Si no m'hagués posat nerviós, no ho hauria descobert.
Tampoc em va fer la sensació que fos així.
Durant un segon vaig desitjar que ho copsés d'una vegada.
Vaig dir que volia que tot continués igual.
Hauria d'aprendre a decidir-me.
Però la Miki ja et veu de bon ull.
Si ara sap que t'agrada, potser comença a sentir el mateix.
Dubto que ho faci.
La Miki només em veu com al seu amic des de la secundària.
O com a millor amic, com a molt.
Espero que sigui així.
I la veritat és que no em molesta.
O això creia jo.
Ara la Miki sap què sents per ella,
però això no significa que t'odiarà o que voldrà tallar el contacte.
Segurament no sap com parlar amb tu ara mateix.
A la Miki li importa la gent que l'envolta.
No farà cap ximpleria.
Sí.
Per això crec que les coses no es poden quedar així d'ambigües.
Koyun, crec que…
li posaré fi a tot això.
EPISODI 14 "La bomba"
Crec que li agrado a en Yota.
Però no puc parlar-ne amb en Minato ni amb ningú.
Tant si són imaginacions meves
com si és una realitat,
si en parlo amb algú, en Yota patirà.
I què passa amb la Koyun?
Si a ella li agrada en Yota, llavors…
Acabaré fent mal a dues persones.
El compte, per favor.
Gràcies per venir!
TANCAT
Miki, ha tornat a passar res a l'institut?
Tens la mirada perduda des que has arribat.
De veritat? Ho sento.
Vinga, quines queixes tens?
No, no són queixes.
Però potser és més fàcil parlar amb ells que amb els de l'institut.
Doncs…
Potser he descobert que algú que creia que era un amic
en realitat sent coses per mi.
Què creieu que hauria de fer?
Faig com si no sabés res i continuo com sempre?
O potser l'hauria d'evitar?
Ja no sé què fer.
- Quina desgràcia. - Quina desgràcia.
Jo em sentiria afalagat sempre que no odiï la persona.
De fet, si sabés que li agrado a una noia,
potser m'animaria a demanar-li sortir jo mateix.
De debò?
I si tot acaba malament?
Llavors perdries un amic i una parella.
Però jo encara veig les meves ex i quedem per a dinar com si res.
Carai, crec que jo no en seria capaç.
Com més gran et fas, més relacions d'aquestes tens.
Això potser tu.
És un amic o una amiga?
Un amic.
Llavors no n'estic segura.
Quan l'amor no correspost ve d'algú a qui no pots vèncer en un cara a cara,
és millor tallar-ho d'arrel.
Segons la meva experiència, no pots anar desarmada contra un home.
Qui t'ha fet mal?
Els sentiments d'una noia rebutjada i d'un noi rebutjat
són coses molt diferents.
No és dels que s'enfaden, així que no cal preocupar-se quant a això.
Seria més fàcil si també acabessis sentint alguna cosa per ell, però…
Alguna cosa per ell…
Quan estic amb en Yota,
em sento jo mateixa i sempre ho passem bé.
Segur que ell se sent igual.
Som un lloc segur i càlid l'un per a l'altra.
Amics d'igual a igual.
Tant de bo fos així.
GALERIA
I si no fos una noia?
I si no fos un interès romàntic?
Estaríem tan units com ara?
M'hauria tractat igual de bé?
No vull que en Yota em vegi
com a una noia ni com a una possible parella,
sinó com a una persona mereixedora d'una amistat.
En Minato?
Hola.
Hola. Pots parlar?
Sí. Ets a fora?
Sí, estic passejant amb en Ponta.
Amb el pompó?
T'he dit que és Ponta.
Què passa?
No res, la veritat.
Estava passejant i m'han vingut les ganes de parlar amb algú.
Mira que ets estrany.
Ja, no hi ha cap motiu amagat.
A vegades et venen les ganes de parlar amb algú.
Sí, t'entenc.
Però segur que volies parlar amb mi?
Per?
No tens una llista de noies que volen parlar amb tu?
De veritat penses això de mi?
No tinc ningú així.
I si la tingués, li trucaria amb un tema en ment.
I a mi no?
Per què? Nosaltres no som així.
Per què t'has callat? T'he decebut?
I ara!
Sento haver-te entristit.
Au, calla.
Era broma.
Carai, noi.
Jo també soc a fora.
Ara semblo una rareta que crida al costat de les bicis.
Ara tornes a casa? Que tard, no?
Sí, tenia feina.
Ara agafaré la bici.
Jo també me'n torno. En Ponta està cansat i no es mou.
- Pompeta. - És Ponta.
Parlem després.
T'he pogut distreure?
Sí, gràcies.
Tu també pots trucar-me si ho necessites.
- Sí. - Ens veiem demà a la festa.
La de l'equip d'animació, la barbacoa.
Te n'havies oblidat? Vine, d'acord?
Sí, gràcies.
Bona nit.
Em pregunto què sent la Miki per en Yota ara mateix.
El veu com a un amic, com l'Amamiya?
Quant fa que coneixes en Minato?
Vine amb mi.
Koyun, en Yota i en Minato són diferents per a tu?
El veu així?
Un moment.
¿La Miki com veu l'Amamiya
i l'Amamiya com veu la Miki?
Es veuen com a amics? Millors amics?
O potser alguna cosa més?
Em pregunto com em veu l'Amamiya a mi.
Un moment, aquí la important no soc jo.
Tant és.
Espero que tot torni a la normalitat
abans de la festa de demà.
BUFET LLIURE
Enhorabona pel festival esportiu!
Miki, el cabell curt et fa goig.
Mai amb sal, ha d'estar marinat.
Potser jo també me'l tallo.
No s'ha solucionat res.
La Miki normalment seu amb la gent del nostre curs,
però avui no se separa dels grans.
És perquè l'ocasió és especial?
Potser no és res.
I en Yota no s'ha mogut des que s'ha assegut.
MIRADA NO PARLARÀ
Koyuki, al final es cremaran.
- Tens raó. - Amamiya.
Avui estàs bufó.
Portes ulleres.
Nois, oi que l'Amamiya i la Momoka van vestits iguals?
- Què? - Què?
Poseu-vos junts.
Què?
Carai, que macos. Feu molt bona parella.
- Gràcies. - Ets un Casanova.
ECS
Ell és així.
Ostres, quina vergonya.
Et burxaran més si veuen que et fa vergonya.
S'avorriran si els segueixes el joc.
Amamiya…
Ets molt astut.
No ho sé.
Koyun.
SILENCI
Escolta, Koyuki.
M'estava preguntant…
No t'agrada l'Amamiya?
Què? Per què?
Perquè és el que sembla, la veritat.
No, i ara, no és veritat.
T'ho prometo.
Això és encara més sospitós.
De veritat faig aquesta impressió?
A veure… Tampoc sembla el contrari.
Això no m'agrada.
M'ho hauré de pensar.
No, no et vegis obligada a res.
Us importa si m'assec?
Ei, Momoka.
Carai, tinc la cara com un tomàquet. Quina vergonya.
A vegades són molt pesats.
No passa res.
Perquè en realitat sí que m'agrada l'Amamiya.
Què? No us ho esperàveu?
Vols dir que t'agrada com a possible parella?
Sí, exacte.
Per això m'he alegrat quan han dit que fem bona parella.
Que bé.
Però a l'Amamiya li agrada…
Què en penses, Koyun?
Com? Què vols dir?
Creus que ho hauria d'intentar?
Crec que això ho has de decidir tu.
Qui soc jo per a dir-te què has de fer?
Que bé.
Si m'haguessis dit que no, no hauria pogut fer res.
Per què jo?
Per què? Perquè si el sentiment és recíproc
no podria competir amb tu.
Si el sentiment és recíproc?
- Amb qui? - Ai, no.
Au, va. Et fas la ximpleta?
No.
Tothom sap qui li agrada a l'Amamiya.
És obvi que ets tu.
És la fi.
Tothom sap qui li agrada a l'Amamiya.
És obvi que ets tu.
Què?
Li agrado a l'Amamiya?
Estàs mentint.
No pot ser que reaccionis així.
És clar que ja ho sabies, Koyun.
Ja saps què sent per tu.
De debò no ets capaç de distingir si li agrades a algú?
L'Amamiya és amable amb tothom.
Jo no soc ningú especial.
No, la veritat és que recordo algunes coses.
Però m'he de dir que no soc especial.
No soc només jo.
Ho faria amb tothom.
M'ho he de dir.
Faig com si res i miro a un altre costat.
I SI M'EQUIVOCO?
Ho defujo per a protegir-me.
TOT CANVIARÀ?
Potser en algun racó del meu cap
sí que em pregunto què passaria.
Però…
Tant de bo no me n'hagués adonat gràcies a ella.
Que bé, em treus un pes de sobre.
Faré el possible per a assegurar-me que també m'estima.
SENSE COMENTARIS
Quina por que fa.
Com s'ho farà?
Qui vulgui continuar la festa, anem a la riera.
- Visca! - A veure…
I les sabates?
Sembla que som veïns.
Sí.
Espera.
Koyun.
Tenim el mateix rellotge.
DE PEDRA
No, ara pensarà el que no és.
Necessito una resposta.
És una quincalla, oi?
Doncs sí, però sembla car.
Jo també ho vaig pensar.
Koyun, si no dius res, ningú ho sabrà, d'acord?
Les ulleres també són barates.
Entesos.
Què faig?
Si dic res, també quedaré jo en evidència.
Que divertit és això.
Tant de bo aquesta dinàmica no hagués de canviar mai.
Pels pèls.
Creia que havia perdut la clau.
Azumi, enrere.
Què? Per què?
Després veuràs els focs artificials?
Sí, la Miki i la Tsukiko també hi van.
Que bé.
Avui no hem parlat gaire, estàvem massa separats.
Esperava que vinguessis.
Ara ja puc dir que no queda cap dubte.
Però què faig? Què faig?
De veritat?
Koyun, on ets?
Aquí!
TOT SOLET
Escolta, baixa ja, no?
No, prefereixo observar des d'aquí.
Mentida, no saps baixar sola.
Sí que pots. Ho veus?
- Mira. - Tu!
Tinc por, baixa'm.
Sí, un moment.
Algú ha cridat?
Ei!
Koyun, Yota, Tsukko.
Yuki, has sentit una veu ara mateix?
Allò?
Estava cuidant l'Atagawa.
Sembla molt emprenyada.
No és una mica d'hora per a les bengales? Normalment és deixen per al final.
HUM
Sempre és moment de bengales.
És veritat.
En vols una.
Sí, va.
Per què m'he posat aquí?
Ara em sento observada.
M'ha caigut.
La teva també, Koyun.
BUFA
Estigues quiet.
Us importa si sec amb vosaltres?
Puc posar-me aquí?
Què passa?
TUM TUM
- Quina gràcia. - Quina gràcia.
Quina cara és aquesta?
CREC ZAS
- Ostres. - Que maco.
Increïble.
A veure quina dura més.
D'acord.
Tenim els colzes tan a prop.
La meva ja s'ha encès.
Somriu.
SOMRIURE
DE PEDRA
Enhorabona per la gran feina.
- Enhorabona! - Enhorabona!
Miki.
Això és teu, no? L'he trobat al terra.
Però què…? És el meu clauer.
És veritat, no el tinc a la clau.
Té.
Gràcies.
Sort que sabies que era meu.
Sí, és clar que ho sabia.
Miki, et sents incòmoda amb mi?
Què?
Ets com un llibre obert.
No, no em sento incòmoda.
Ho sento.
Tens un moment després d'això?
T'he de dir una cosa.
Miki.
Tant de bo no sabés el que està a punt de dir.
Llavors tot continuaria igual.
M'agrades.
Què?
Ostres, gràcies.
M'ho diu de debò.
No és una broma ni un comentari innocent.
M'ho diu de debò.
Sempre m'has agradat.
Des de la secundària.
Què?
Li he agradat tot aquest temps?
En realitat no tenia planejat dir-te res,
però no podia amagar-ho més
i volia posar fi a tot.
Volia posar-hi fi
i tornar a ser amics com sempre.
Perdona haver-te molestat.
Normalment somriu i és simpàtic.
Mai l'havia vist fer aquesta cara.
Com he pogut fer-li fer aquesta cara?
A mi també m'agrada.
L'estimo.
Però no és…
No.
Si m'hi esforço, potser l'estimaré de la mateixa manera.
Qui més m'estimarà i m'acceptarà per ser com soc?
Si arribo a estimar-lo de la mateixa manera que ell m'estima…
Això no em farà feliç?
Yota.
Però…
Ho sento.
No puc dir-li que sí…
No és que no m'agradis.
…si no n'estic segura.
És que mai t'he vist d'aquesta manera.
Ja.
No sé què fer.
Sí, ja ho sé.
Sento haver-te evitat aquests dies.
No volia fer-te mal.
Tranquil·la, ja ho sé.
Ho sento.
No passa res.
Gràcies.
Però per què plores?
Subtítols: Júlia Fuentes Ripoll