‎Hajato svým hlasem ‎opět prolomil zvukovou bariéru.
‎Jóta se od sportovního festivalu ‎chová divně.
‎SPORTOVNÍ FESTIVAL
‎Tam měl přitom dobrou náladu.
‎NEVNÍMÁ – KARAOKE
‎Je myšlenkami jinde.
‎PLÍŽÍ SE PRYČ – CHODBA
‎A Miki se mu vyhýbá.
‎Stalo se mezi nimi ten den po škole něco?
‎ŠŤOUCH
‎- Miki. ‎- Co je?
‎PŘESTAŇ
‎- Jak je? ‎- Co?
‎ÚŠKLEBEK
‎Proč se ptáš?
‎Tohle jí nejde.
‎Vlastně vůbec ne špatně. Jde to.
‎Jsem jen trochu ospalá.
‎JEJ
‎Jo? Tak to jsem rád.
‎Miki se od sportovního festivalu ‎chová divně.
‎Tam měla přitom dobrou náladu.
‎Co se stalo?
‎Zase se tváří ponuře.
‎Stalo se ten něco na službě s Jótou?
‎Jóto.
‎SKLOUZNE SE
‎Kojun? Co je?
‎No…
‎Jak se máš?
‎(POKUS O) ÚSMĚV
‎PFFT – CO?
‎Tohle jí nejde.
‎Nepůjdeme ven?
‎Miki na to přišla.
‎Co? Tím myslíš…
‎Vyznals jí city?
‎Ne, jen se dovtípila podle toho, ‎jak jsem se zachoval.
‎Kdybych se ovládal, nepřišla by na to.
‎Nedávala najevo, že by si něčeho všimla.
‎Na chvilku jsem si přál, ‎aby už to konečně pochopila.
‎A to jsem tvrdil, že mi nevadí, jak to je.
‎Měl by se konečně rozhodnout, co?
‎Miki má o tobě dobré mínění.
‎Když teď ví, že ji máš rád, ‎možná začne cítit totéž.
‎To bych neřekl.
‎Miki mě už od základky ‎bere jenom jako kamaráda.
‎Možná nejlepšího kamaráda.
‎Aspoň v to doufám.
‎A to mi vlastně docela vyhovuje.
‎Nebo jsem si to aspoň myslel.
‎Když teď ví, co k ní cítíš,
‎přece tě najednou nezačne nesnášet ‎ani se s tebou nepřestane bavit.
‎Nejspíš jenom neví, ‎jak se k tomu všemu postavit.
‎Miki na kamarádech záleží.
‎Nezachová se neuváženě.
‎Jo. Proto nemůžu dovolit, ‎aby to zůstalo takhle nejednoznačný.
‎Kojun. Já…
‎Já to ukončím.
‎DÍL 14 ‎ŠOKUJÍCÍ ZPRÁVA
‎Myslím, že mě má Jóta rád…
‎Ale to s Minatem probírat nemůžu. ‎Ani s nikým dalším.
‎Ať už jsem si to vymyslela,
‎nebo je to vážně pravda…
‎Když o tom s někým promluvím, ‎akorát Jótovi ublížím.
‎A co Kojun?
‎Jestli ho má ráda…
‎Ublížím hned dvěma lidem!
‎- Zaplatím, prosím. ‎- Ano! Už běžím!
‎ZAVŘENO
‎Miki, stalo se zas něco ve škole?
‎- Celý den ses tvářila jako na pohřbu. ‎- Bylo to znát? Omlouvám se.
‎Tak povídej.
‎Na co si chceš postěžovat?
‎Nemám si na co stěžovat.
‎Ale bude snazší mluvit s nima ‎než se spolužákama.
‎No…
‎Zjistila jsem, že někdo, s kým kamarádím,
‎mě možná má romanticky rád.
‎Co bych měla dělat?
‎Předstírat, že nic nevím, ‎a dělat jakoby nic?
‎Nebo se tomu člověku vyhýbat…
‎Nevím, co dělat.
‎AU
‎Mladá láska.
‎Pokud by to nebyl někdo, ‎koho nesnáším, tak by mě to potěšilo.
‎Kdybych zjistil, že mě má holka ráda,
‎nejspíš by mi to dodalo odvahu ‎ji pozvat na rande.
‎Fakt?
‎Ale co když to nevyjde? ‎Neztratíš jen partnera, ale i kamaráda.
‎Jo, ale já se s bejvalkama kamarádím. ‎Chodíme spolu na jídlo a tak.
‎Ty jo, to bych nezvládla.
‎Čím jsi starší, ‎tím víc takových zamotaných vztahů máš.
‎Mluv za sebe.
‎Je to kluk, nebo holka?
‎Kluk.
‎Tak to nevím.
‎Ale jestli je to neopětovaná láska ‎od někoho, koho bys nezvládla přeprat,
‎měla bys to radši hnedka utnout.
‎Podle mý zkušenosti s chlapama ‎bys u sebe měla nosit zbraň.
‎Kdo ti ublížil?
‎ZAÚPĚNÍ
‎Holka a kluk se po rozchodu ‎chovají velmi odlišně.
‎On se naštve málokdy, ‎takže tohle problém nebude.
‎Nejsnazší by bylo, ‎kdybys ho taky měla ráda.
‎Taky ho měla ráda…
‎Když jsem s Jótou…
‎jsem sama sebou. Vždycky se dobře bavíme.
‎Jóta to určitě cítí stejně.
‎Jsme jeden pro druhého jako útulný domov.
‎Rovnocenní kamarádi.
‎Kéž by to tak bylo…
‎FOTOGALERIE
‎Co kdybych nebyla holka? ‎Co kdybych nebyla možný objekt zájmu?
‎Sblížili bysme se stejně jako teď? ‎Choval by se ke mně takhle mile?
‎Chci, aby mě Jóta vnímal
‎ne jako holku nebo objekt zájmu,
‎ale jako člověka hodnýho přátelství.
‎Minato?
‎Haló?
‎Ahoj. Můžeme si pokecat?
‎Jo. Jsi venku?
‎Jo. Venčím Pontu.
‎Špuntíka?
‎Říkám, že se jmenuje Ponta.
‎Co je?
‎Ale nic.
‎Jenom jsem se procházel ‎a chtěl si s někým pokecat.
‎To fakt?
‎Jo, nevolám ti kvůli ničemu konkrétnímu.
‎Lidi občas prostě mají chuť ‎si s někým pokecat.
‎Jo. To znám.
‎Ale určitě si chceš pokecat ‎zrovna se mnou?
‎Proč se ptáš?
‎Vždyť máš na volání…
‎ZÁKLADKA
‎…zástupy holek.
‎To si o mně myslíš?
‎Nikoho takovýho nemám.
‎A i kdyby, ‎zavolal bych jí už s připraveným tématem.
‎A mně ne, jo?
‎A proč? Takový to mezi náma není.
‎Co ses odmlčela? Jsi zklamaná?
‎Vůbec ne!
‎Nechtěl jsem tě rozbrečet.
‎- Sklapni! ‎- Jen si dělám srandu.
‎Ach jo. Taky jsem venku ‎a kvůli tobě vypadám jako magor,
‎co křičí na parkovišti pro kola.
‎Teprve jdeš domů? Nějak pozdě, ne?
‎Měla jsem brigádu.
‎Zrovna nasedám na kolo.
‎Taky se už vracím. ‎Pontík je unavenej a nechce chodit.
‎- Puntík. ‎- Je to Ponta.
‎Tak se měj.
‎Zabavila jsem tě?
‎Jo. Díky.
‎Klidně mi zavolej, ‎kdybys někdy potřebovala pokecat.
‎- Jasně. ‎- Tak ahoj zítra na té oslavě.
‎Pro roztleskávače! ‎Jakiniku‎!
‎Zapomnělas? Přijď, jo?
‎Jo. Díky.
‎Dobrou noc.
‎Zajímalo by mě, ‎co si teď Miki o Jótovi myslí.
‎Vnímá ho jako kamaráda, ‎stejně jako Amamiju?
‎Jak dlouho se s Minatem znáš?
‎Pojď se mnou.
‎Kojun. Bereš Jótu a Minata každýho jinak?
‎Vnímá ho tak?
‎Počkat…
‎Jak vlastně Miki vnímá Amamiju
‎a jak Amamija vnímá ji?
‎Jsou kamarádi? Nejlepší kamarádi?
‎Nebo něco víc?
‎Jak asi Amamija vnímá mě?
‎Počkat, o mě přece nejde!
‎Tak či tak, snad se na zítřejší oslavě
‎budou oba chovat normálně.
‎Dobrá práce na festivalu!
‎Miki, krátký vlasy ti sluší.
‎Nikdy neber solené, ale s marinádou.
‎Nemám se taky ostříhat?
‎Nechovají se normálně.
‎Miki se normálně baví s kluky z ročníku,
‎ale dneska se baví jen se staršíma.
‎To proto, že je to zvláštní příležitost?
‎Moc se v tom nimrám?
‎A Jóta se ani nepokusil ‎ze svýho místa přesunout.
‎POHLED ‎ONA MÁ CO ŘÍKAT
‎Kojuki. Připálí se.
‎- No jo. ‎- Amamija.
‎Dneska mu to sluší.
‎Má brýle.
‎Hele, nemyslíte, ‎že Amamija a Momoka spolu dneska ladí?
‎- Co? ‎- Co?
‎Postavte se k sobě.
‎CO?
‎Sluší vám to spolu! Hezký páreček.
‎- Díkec! ‎- Neflirtuj.
‎HODÍM ŠAVLI
‎Je takovejhle…
‎Ty jo, tohle je trapný.
‎Když uvidí, že se stydíš, ‎akorát si tě budou dobírat.
‎Když půjdeš s davem, ztratí zájem.
‎Amamijo…
‎- Jsi liška podšitá. ‎- Myslíš?
‎DĚLÁ HLOUPÉHO
‎Kojun.
‎TICHO
‎Hele, Kojuki.
‎Tak jsem si říkala…
‎Ty Amamiju moc nemusíš, viď?
‎Co? Proč?
‎No, prostě to tak působí…
‎Ale ne. Tak to vůbec není.
‎Vážně. Vůbec ne!
‎Teď jsem ještě podezřívavější.
‎Takhle působím?
‎No, trochu asi jo.
‎To nechci.
‎Musím to promyslet.
‎Ne, nemusíš se do ničeho nutit.
‎Můžu si přisednout?
‎Momoko.
‎Jsem celá rudá. Hrozně se stydím.
‎- Neměli by si vás tak dobírat. ‎- To mi nevadí.
‎Protože se mi Amamija vážně líbí.
‎Opravdu vás to překvapuje?
‎Jako že bys s ním chtěla chodit?
‎Jo, přesně tak.
‎Takže mi udělalo radost, ‎že nám to spolu prý sluší.
‎To se máš…
‎Ale Amamija má rád…
‎Co myslíš ty, Kojun?
‎Co? O čem?
‎Měla bych do toho jít?
‎To si rozhodni sama.
‎Proč bych do toho měla mluvit já?
‎To ráda slyším.
‎Kdybys byla proti, ‎tak bych měla ruce svázané.
‎Proč?
‎No, jestli jsou city vzájemné, ‎tak se s tebou přece nemůžu rovnat.
‎Co má být vzájemné?
‎- S kým? ‎- Ale ne!
‎Copak, hraješ si na stydlivku?
‎To ne!
‎Všichni víme, koho má Amamija rád.
‎Očividně tebe.
‎Je konec…
‎Všichni víme, koho má Amamija rád.
‎Očividně tebe.
‎Amamija mě má rád?
‎Nech toho.
‎Ta reakce je děsně falešná.
‎Musíš to přece vědět, Kojun.
‎Víš, co k tobě Amamija cítí.
‎Jak by sis mohla nevšimnout, ‎že tě má někdo rád?
‎Amamija se chová hezky ke všem.
‎Nejsem ničím výjimečná.
‎Ne, ve skutečnosti mě napadá pár příkladů.
‎Ale musím věřit, že nejsem výjimečná.
‎Nejsem to jen já.
‎Udělal by to pro kohokoli.
‎To si musím říkat.
‎Předstírám, že to nevidím, a přivírám oči…
‎MÝLÍM SE? CO KDYŽ NE? ‎ZMĚNÍ SE NÁŠ VZTAH? JAK?
‎Utíkám pro vlastní ochranu.
‎Možná si v hloubi duše ‎vážně pokládám otázku: „Co kdyby?“
‎Ale…
‎Kéž bych si tohle neuvědomila díky ní.
‎To ráda slyším. Hodně se mi ulevilo.
‎Budu se snažit, aby mě taky miloval.
‎BEZ KOMENTÁŘE
‎Děsivý…
‎Její metody jsou děsivý.
‎Kdo chce pařit dál, ‎přesouváme se na náplavku.
‎- Jupí! ‎- Kde to je…
‎- Ohňostroj! ‎- Kde mám boty?
‎Jsme vedle sebe.
‎Jo.
‎Počkat… Kojun?
‎Máme stejný hodinky.
‎PROHLÍŽÍ SI JE – TY JO
‎Ale ne… Pochopí to špatně.
‎Musím vymyslet odpověď…
‎ŠEPOT
‎Byly děsně levný, co?
‎Jo. Ale vypadají jako luxusní.
‎Já si myslela to samý.
‎Když nic neřekneš, tak ani já. Platí?
‎I moje brýle byly hrozně levný.
‎Aha.
‎Co mám dělat?
‎Nic neřeknu, jinak se taky prozradím.
‎Tohle je legrace.
‎Kéž by to mezi náma ‎zůstalo takhle už napořád.
‎To bylo těsný!
‎Myslel jsem, že jsem ztratil klíček.
‎Azumi. Vrať se.
‎Co? Proč?
‎Jdeš po tomhle na ohňostroj?
‎Jo. Půjdou i Miki a Cukiko.
‎To jsem rád.
‎Seděli jsme od sebe daleko, ‎tak jsme si moc nepopovídali.
‎Doufal jsem, že přijdeš.
‎Teď už nejspíš můžu říct, ‎že to vím zcela jistě.
‎Počkat, co mám dělat? Co mám dělat?
‎OTOČÍ SE
‎Opravdu…
‎Kojun! Kde jsi?
‎BUCH, BUCH – VÚÚŠ
‎Tady!
‎ÚPLNĚ SÁM
‎Tak skočíš, nebo ne?
‎To je dobrý. Dívám se odsud.
‎Kecáš! Prostě se bojíš skočit.
‎Zvládneš to. Vidíš?
‎CHYTNE JI
‎- Tady! ‎- Hej!
‎VÝŠKA
‎Bojím se! Polož mě!
‎No jo. Vydrž chvilku.
‎Někdo křičí?
‎Čau!
‎Kojun, Jóto a Cukko!
‎Júki. Neslyšels teď divnej výkřik?
‎Jo tohle?
‎Pomáhal jsem Atagawě.
‎Vypadá pěkně naštvaně.
‎Není na prskavky trochu brzo? ‎Nenechávají se na konec?
‎CHM
‎- Na prskavky není nikdy moc brzo. ‎- To je fakt.
‎Přidáš se k nám?
‎Moc rád!
‎POHLED – PŘÍMO UPROSTŘED
‎Proč jsem tady?
‎Jako by na mě všichni koukali.
‎Zhasla mi.
‎Jen počkej, Kojun.
‎FOUKÁ
‎Nech toho.
‎Můžu se přidat?
‎Sednu si sem.
‎UCUKNE
‎Udělal jsem něco špatně?
‎BUCH, BUCH, BUCH
‎To je vtipný.
‎Jak se to tváříte?
‎PRSK, PRSK ‎BUCH
‎- Ty jo! ‎- Hustý!
‎Skvělý!
‎Zkusíme, komu vydrží dýl?
‎Jasně.
‎Skoro se dotýkáme lokty.
‎Moje hoří.
‎Usměj se.
‎ÚSMĚV
‎ANI SE NEHNE
‎Připijeme si na dobře odvedenou práci!
‎Na zdraví!
‎Miki.
‎Ta je tvoje, ne? Našel jsem ji na zemi.
‎Počkej, co? To je moje klíčenka.
‎No jo. Na klíčích není.
‎Na.
‎Děkuju.
‎- Ještěže jsi věděl, že je moje. ‎- Samozřejmě že to vím.
‎Miki, je ti se mnou nepříjemně?
‎Jsi otevřená kniha.
‎Ne… Není mi divně…
‎Promiň.
‎Máš po tomhle chvíli čas?
‎Musím ti něco říct.
‎Miki.
‎Kéž by tak neřekl, co říct chce.
‎Vše by mohlo zůstat stejně.
‎Mám tě rád.
‎Sakra. Díky.
‎Myslí to zcela vážně.
‎Nebyl to vtip ‎a nesnažil se situaci zlehčit.
‎Bere to vážně.
‎Měl jsem tě rád celou tu dobu. ‎Už od základky.
‎Měl mě rád celou tu dobu?
‎Nechtěl jsem ti to vůbec říkat.
‎Ale už to nešlo dál tajit, ‎tak to chci konečně vyřešit.
‎Ukončím to,
‎ať můžeme být zase jenom kamarádi.
‎Promiň, že jsem tě tak zaskočil.
‎Obvykle se usmívá a je laskavý.
‎Takový výraz jsem u něj ještě neviděla.
‎Co jsem to provedla, ‎že se tak tváří kvůli mně?
‎Taky ho mám ráda.
‎A to hodně.
‎Ale není to…
‎Ne.
‎Co když se budu snažit? ‎Třeba bych ho mohla časem cítit stejně.
‎Kdo další mě bude milovat ‎a přijme mě takovou, jaká jsem doopravdy?
‎Jestli dokážu mít někoho ráda stejně, ‎jako má rád on mě…
‎Nebudu pak šťastná?
‎Jóto.
‎Ale…
‎Omlouvám se.
‎Nemůžu na to kývnout…
‎Ne že bych tě neměla ráda…
‎…když mé srdce váhá.
‎Ale zkrátka jsem o tobě ‎takhle nikdy nepřemýšlela.
‎Dobře.
‎Nevím, co dělat.
‎Jo. Já si všiml.
‎Promiň, že jsem se ti vyhýbala.
‎Nechtěla jsem ti ublížit.
‎To nic. Já vím.
‎Omlouvám se.
‎To nic.
‎Děkuju.
‎Proč pláčeš?
‎Překlad titulků: Pavlína Tajnerová