Vaig a buscar una beguda.
Amamiya, t'acompanyo.
Sense dir una paraula…
Hem arribat.
Escolta, ¿quina cara creus que farien si tornessin a classe
i no hi hagués ningú?
Ho fem?
S'HAN TORNAT BOJOS
- Quin fred. - Quina calor.
BATEC
Minato.
Hola, Kenta.
Has revisat les preguntes que t'he donat?
Són de segon.
- M'amago. - Sí, les estava mirant ara.
Segur?
És un deixeble teu?
Sí. És bufó, oi?
En Kenta et cuida com cal?
Fingeix que és bo, però no ho és ni de lluny.
Perdona?
DESAPARICIÓ
- Adeu. - Adeu.
Fins després.
- Ja heu acabat? - Hikawa.
No calia que ens observessis, sigues tu mateixa.
No, no és que no sigui jo mateixa.
És que no conec bé aquells nois.
Tenies por?
RECORDS DE L'INSTITUT
Una mica.
És tímida amb els desconeguts.
Hikawa.
Que potser jo també et faig por?
Què?
No.
Ja no.
No em fas por.
Quin confort.
És clar, l'Amamiya també és una persona.
Pateix i es preocupa per les coses.
És tan obvi, i alhora…
Com m'he comportat amb ell fins ara?
Amamiya.
Carai, què faig? No la puc mirar a la cara.
Què?
- Una pa… - Pa?
Allà, darrere teu!
Mira! Allà!
Què? El què?
HAHA
Mare meva.
Creia que havies embogit.
Era per… Ho sento.
No vull que siguem amics perquè jo ho hagi forçat.
Vull conèixer-te per com ets.
Vull que ens fem amics.
Vull que somriguis.
Res més.
Era només això.
I tot i així…
EPISODI 9 "Prendre consciència"
Sí que triguen.
Quin descans tan llarg.
Volen estudiar o no?
Ja arriben els exàmens.
- Mira qui parla. - I tu què?
OPERACIÓ SORPRESA
Per cert, Yota.
Qui t'agrada?
Per què ho preguntes?
És que mai parles d'aquestes coses, així que tinc curiositat.
Tu.
Què?
- La Koyun. - Com?
En Hayato, en Daichi, en Gin,
la mare, el pare, en Haruto, la Sakura…
Ei, espera un moment.
Almenys inclou en Minato.
Escolta, Yota.
Si alguna vegada t'agrada algú de debò, seré aquí pel que sigui.
Has fet molt per mi.
- Sabia que podia comptar amb tu. - Sí!
Han tornat.
Què? No són aquí.
Les seves coses sí. Potser han anat al lavabo.
Siguin on siguin, tornaran aviat.
Suposo.
En Yota reprimeix els seus sentiments per a continuar sent amic de la Miki.
Però això l'està drenant.
De la mateixa manera, si la Hikawa s'enamora d'en Yota,
el sentiment no serà recíproc.
Hauria d'evitar fer-ho.
O això creia jo.
Però aquestes coses no es poden controlar com si res.
Tant de bo no ho sabés.
Sembla que ja s'ha obert una mica amb mi.
- Així que no puc entrar i… - Amamiya.
Té.
Només me'n queden dos, agafa'l ara que pots.
Gràcies.
Quin rotllo…
- Com que "agafa'l ara que pots"? - Éreu aquí?
Tsukiko, sempre dines a l'aula de Plàstica?
Sí.
Aquí puc acabar de dinar abans i després continuo treballant.
Molt pràctic.
DE L'EPISODI 6 COMITÈ DE LA BIBLIOTECA
Em dic Tsukiko Shimojima.
Al principi dinava amb tothom a l'aula.
Però el grup es va fer molt gran, i no tothom és millor amic de tothom.
A més, hi havia la norma no escrita d'esperar tothom abans de començar.
Vaig pensar: "Això és el que fan els amics de veritat?"
Llavors em vaig començar a distanciar i vaig deixar el grup.
HAHA
Però no vam acabar malament ni res d'això.
Encara quedo amb tothom per separat.
Ai, no. Ara creurà que soc mala persona.
T'entenc.
T'entenc tant que em poso malalta.
Empatia.
Estàs bé?
És que tampoc estic còmoda amb els grups.
La veritat és que es nota.
MIRADA
Ostres.
Tant de bo haguéssim començat a parlar abans.
VISCA
Avui tinc maduixes.
Koyuki, en vols?
Què? Segur?
CURS 1 CLASSE 6
DESPRÉS D'ESTUDIAR
A veure, ¿algú vol…
menjar curri?
- Què? - Què?
És que alguna vegada no hem volgut curri?
T'hi apuntes, ets genial.
Aquest famós restaurant acaba d'obrir al nou centre comercial.
- Hi podríem anar. - És clar.
Però vosaltres ens haureu d'acompanyar en tren.
A mi m'és igual.
A mi també.
I el sopar a casa?
Koyun, sempre et preocupes per això. No passarà res.
Sempre?
Perfecte, anem d'excursió!
DE L'ESCOLA A L'ESTACIÓ TRIS-TRAS
Ostres.
- Yota, és allà on t'agafes? - Què?
- T'envejo. - M'enveges?
Jo no m'agafo enlloc, m'aguanto sol.
Força central.
Quina competició és aquesta?
- Com peses. - Això no és aguantar-se sol.
No estic utilitzant les mans.
Igualment no compta.
Tot ha canviat molt en molt poc temps.
La secundària era com una peixera, i jo una bestiola que no podia respirar.
No era com la resta i això em feia patir.
Em vaig adonar que no hi pertanyia.
Però, en fugir, no vaig trobar cap altre lloc.
Creia que era culpa meva no poder adaptar-me.
Em feia mal, molt de mal.
Però llavors…
Llavors vaig trobar una manera de sortir
i vaig veure que no calia suportar el dolor d'un món tan petit.
Quan vaig entendre que no m'havia de conformar,
tot va semblar tan trivial.
El club, els esdeveniments escolars, fins i tot els amics…
Si podia passar tres anys tranquil·la,
tot allò no importava.
Tot ha canviat des de llavors.
Carai, ara els voltants de l'estació són més macos.
O potser jo també he canviat.
El centre comercial és molt diferent.
Segur que el lloguer ha pujat.
Això segons qui?
Sí, tot anirà bé.
Puc fingir que els records dolents no existeixen.
GRAN VENDA D'INAUGURACIÓ
A veure, nosaltres som aquí i la zona de restauració aquí, per tant…
Per aquí.
DECIDIDA
Sabia que això passaria. És cap a l'altre costat.
Vinga, per aquí.
Segur? No m'estàs enganyant, oi?
Seguríssim.
Què són aquestes confiances?
No m'ho puc creure.
De veritat?
- Miki. - No t'apropis tant. Què passa?
- L'Igarashi és aquí. - Com?
Ja no ens avenim.
No podem deixar que s'apropi a la Hikawa.
Llavors la Koyun t'ho ha explicat?
Que van sortir junts.
Sí, una mica per sobre.
Que ja no s'avenen.
Creus que es barallaran si es troben?
No, no crec que arribin a aquest punt.
Tant és, no vull que la Hikawa estigui incòmoda.
Que no s'apropin.
Sí, d'acord.
Què passa, Koyun?
No ho pot veure.
- Yota, mira, un gos. - Què?
Anem a veure'l.
Però potser no passa res.
Potser ja ha pogut passar pàgina.
Sí, suposo que tens raó.
La Hikawa?
No recordo ningú que es digués així.
Tot i així, com pots oblidar que algú existeix?
A veure, no tindrem cap problema si tot va bé amb la seva nova parella.
Què?
Perdona, ho deia per dir.
No sé res de la seva vida amorosa des que vam començar batxillerat.
Potser encara està solter.
- O potser no. Qui ho sap? - Parella?
Què?
Tot era boníssim.
Sí, aparta't del meu camí!
Tranquil·la.
- Ningú em podrà guanyar! - Vaja, algú hi està jugant.
- Torna aquí! - Marxem.
Té! Té!
Ai.
Ho sento, Yota.
Fem-nos una foto.
Segur que hi puc entrar?
Per què no?
Estic nerviós.
Preparats? Tres, dos, un…
Sí!
Ostres, que bé m'ho he passat.
M'encanta portar-me malament abans dels exàmens.
M'hi podria acostumar.
Per favor, no t'hi facis addicta.
Demà tornarem a estudiar.
Yota.
Fins demà!
- Adeu. - Adeu.
SOM ADORABLES
- M'alegro per tu. - Què? No sé de què parles.
No tindrem cap problema si tot va bé amb la seva nova parella.
És clar que pot haver tingut altres relacions.
Però de debò? Amb l'Igarashi? No té cap sentit.
Puc arribar a entendre una mica per què podria agradar-li en Yota, però…
No, no ho vull entendre.
- Carai. - Ei, què passa?
No ho entenc gens.
Les gàbies són el millor.
Els Azumi sou els únics que conec que dieu "gàbies" als ascensors…
A la secundària
odiava en Tsubasa Igarashi.
- Que avorrit. - Érem oposats.
- De debò. - El seu amor era no correspost.
Almenys tens l'Igarashi.
Tothom s'emocionava i ignorava els meus sentiments.
Tot, ho odiava tot.
Però aquest no és el motiu pel qual no vull parlar amb ell.
El problema soc jo.
Tu.
Què t'has fet al cabell?
Jo?
L'última vegada era d'un altre color.
LA REPRESENTA
I què? Tot em queda bé, oi?
Deixa de moure les mans.
Fa com si jo no hi fos.
Ja no soc a la peixera,
però com més em conec, més m'odio.
Tenia…
Mai t'he estimat, ni per un segon.
Tenia por de trobar-me amb la persona a qui vaig fer mal.
Soc una covarda.
Adeu.
Igarashi.
Què vols?
Com va l'institut?
Què? Ets una cosina llunyana que no coneixia?
GONG
Ostres. Què faig?
La resposta ha sigut molt bona.
Ho sabia, no podem parlar.
Estic bé.
No cal que et preocupis per mi.
Koyun.
Abans m'ha sorprès que hagis aturat l'Igarashi.
Gràcies.
Per què ho he fet?
Avui m'ho he passat molt bé amb vosaltres, dinant i tot això.
Potser és per això.
No era jo mateixa.
Koyun.
Té, gràcies per tot.
Què? Quina bossa és aquesta?
Què passa? Segurament no veuràs ningú quan tornis a casa.
Doncs sí, i havia de ser ella.
Com va l'institut?
Mira qui parla.
Quina molèstia.
Escolta.
Vas sortir amb l'Igarashi per culpa meva, oi?
Ho sento, no ho hauria d'haver dit sense pensar en els teus sentiments.
Què?
Què vas dir sense tenir-los en compte?
No ho recordes? Sí, ho vaig fer.
Fa temps érem aquí parlant
i vaig dir que era suficient que li agradessis.
De veritat? Potser sí.
Què? I ja està?
Perdona, no ho recordo gaire.
CONFOSA
Llavors per què vau sortir?
- És un secret. - Què?
Si t'ho dic, creuràs que soc mala persona.
Un moment.
No passaré aquest comentari per alt.
Que forta.
Creia…
Creia que em sentiria millor si m'enamorava d'algú
que m'estimava de veritat.
Però no va ser així. De fet, només patia.
Al final l'Igarashi va acabar malmès.
Més aviat li vaig fer mal a propòsit.
Feia el contrari del que em deia el cor. Només pensava en mi mateixa.
I, Miki, tu odies la gent que fa això.
No tinc res a dir.
O sigui, tant és què fessis, l'Igarashi hauria patit igualment.
Però això no és culpa teva, oi?
A més, després de tant temps no podria odiar-te encara que ho volgués.
I mai t'odiaria per una cosa com aquesta.
VERGONYOSA
OH?
Molt bé.
Substituirem els records dolents per unes bones relacions.
No, gràcies.
Fes-ho tu per les dues.
- Quina persona seria bona per a tu? - Què?
QUINA PERSONA?
Algú completament oposat a l'Igarashi.
Algú amable, amb el cap als núvols.
Algú que pugui adaptar-se al teu ritme.
Jo voldria que estiguessis amb algú que t'estima per com ets.
Algú simpàtic, amb un gran cor.
No, no et preocupis per mi.
BIS BIS
A veure, tenir parella no és l'únic important.
Ara mateix m'ho passo molt bé.
Però tenir un petit amor seria la cirereta, oi?
Com un cirerol al bento.
Aquesta metàfora és correcta?
No ho sé.
Amor.
Koyuki, t'agrada l'Igarashi?
No, gens ni mica.
Això és el que diu la gent.
Entenc.
Saps què?
Ara l'Atagawa intenta lligar amb mi.
Però a mi només m'interessa la persona que m'agrada.
Em molesta una mica, la veritat.
Ai, Miki.
El meu cor no és tan pur com el teu.
- Adeu. - Espero l'informe Cirerol.
Jo mateixa no podria…
L'informe Cirerol.
…recomanar-me a ningú.
Així que…
Troba la felicitat sense mi, Miki.
Subtítols: Júlia Fuentes Ripoll