Zajdu si pro pití.
Amamijo, půjdu s tebou.
- Za celou cestu… - …jsme si neřekli půl slova.
Myslíš, že je překvapí, když se vrátí a nikoho tu nenajdou?
Uděláme to?
UŽ SE VŮBEC NEUČÍ
- Zima… - Vedro…
BUCH, BUCH
Minato!
Ahoj, Kento.
Prošel sis ty otázky ode mě?
Jsou z vyššího ročníku.
- Rychle pryč. - Zrovna jsem na ně koukal.
Fakticky?
Tvůj kamarád?
Jo. Je rozkošnej, co?
Dává na tebe Kenta pozor?
Rád předstírá, jakej je frajer, ale nevěř mu to.
Co prosím?
MIZÍ
- Měj se. - Ahoj.
Mějte se.
VYKOUKNE
- Skončils? - Hikawo?
Nemusela ses schovávat.
O to nejde.
Neschovávala jsem se, jenom ty starší kluky neznám.
Bála ses?
VZPOMÍNKY NA ZÁKLADKU
Trochu.
Před cizími se stydí…
Hikawo.
Mě se taky bojíš?
Ne.
Už ne.
Nebojím se tě.
To se mi ulevilo.
No jo. Amamija je taky člověk. Občas je smutný a trápí ho maličkosti.
Všechno je to samozřejmé, ale…
Jak jsem se to k němu doteď chovala?
Amamijo.
Co mám dělat? Teď se na ni nemůžu podívat.
- Hmy… Hmy… - Hmy?
Tam! Dole! Za tebou!
Podívej! Tamhle!
Co je?
UF – HÁÁ
Ježkovy oči…
- Myslel jsem, že ti přeskočilo! - No, to protože… Promiň.
Nechci se spřátelit tak, že dveře vypáčím.
Chci tě skutečně poznat. Být tvůj opravdový kamarád.
Umět tě rozesmát.
To je celé.
Nic jinýho jsem nechtěl. Ale stejně…
LEDOVÉ HRADBY
DÍL 9 POHLED DO NITRA
Nějak se flákaj.
Docela si tu pauzu protáhli.
Chtějí se vůbec učit? Brzo budeme mít zkoušky.
- Ty máš co říkat. - Ty taky!
OPERACE „PŘEKVAPÍME JE, AŽ SE VRÁTÍ“
Hele, Jóto.
Koho máš rád?
Proč se ptáš?
Nikdy ses nezmínil. Jsem zvědavá.
Miki.
- Kojun. - Co?
Hajata, Daičiho, Gina.
Mámu, tátu, Haruta, Sakuru.
No tak, zpomal.
A zapomněls na Minata.
Hele, Jóto.
Jestli se někdy zamiluješ, budu ti krýt záda.
Tys mi totiž taky hodně pomohl.
- Já věděl, že na tebe je spoleh. - Jo!
Už jsou zpátky.
Kam to zmizeli?
Věci tu mají. Možná šli na záchod?
Tak či tak, brzy se vrátí.
To asi jo.
Jóta své city potlačuje, aby se mohl s Miki dál přátelit…
Je vidět, jak ho to vyčerpává.
A pokud se do Jóty zamiluje Hikawa, nebude city opětovat zase on jí.
Vážně by se neměla zamilovat…
To jsem si myslel.
Ale takové věci nezměníte tím, že si je jednoduše přejete.
Kéž bych si toho nevšiml.
Konečně se mi trochu otevřela.
- Teď se do toho nemůžu vměšovat. - Amamijo.
Na. Už mám jen dvě. Ber, dokud je.
Děkuju.
To je na houby…
VYKOUKLA
- „Ber, dokud je“? Au! - Byli jste tady?
ATELIÉR
Vždycky obědváš tady v ateliéru, Cukiko?
Jo. Rychle do sebe naházím oběd a můžu dál pracovat.
To je praktický.
Z 6. DÍLU SLUŽBA V KNIHOVNĚ
Jsem Cukiko Šimodžima.
Zpočátku jsem obědvala s ostatními ve třídě.
Měli jsme velkou skupinu, ale nebyli jsme si moc blízcí.
ZE STEJNÉ ZÁKLADKY KAMARÁDI
STEJNÝ KROUŽEK SEDÍ SPOLU
Taky jsme měli nepsané pravidlo, že před jídlem čekáme, až přijdou všichni.
Říkala jsem si, že dobří kamarádi se takhle nechovají.
Distancovala jsem se a přestala mezi ně patřit.
HAHA
Ale pořád spolu vycházíme.
Bavím se se všema zvlášť.
Ale ne! Bude si myslet, že jsem hrozná.
Chápu to.
Tak moc, že je mi až špatně.
Empatie.
Jsi v pohodě?
Ani já skupiny moc nedávám.
Tomu vlastně věřím.
SLEDUJE JI
Je fakt škoda, že jsme se nezačaly bavit dřív.
JUPÍ
Dneska mám jahody. Dáš si?
Můžu?
ROČNÍK 1, TŘÍDA 6
STUDUJÍ PO VÝUCE
Takže, kari…
Máte rádi kari?
Vždyť ho máme v jednom kuse.
Takže ty ho máš rád! Super.
V nákupáku nedávno otevřeli známý podnik s kari.
UDĚLEJME SI ZASTÁVKU
- Nezajdeme tam? - Jo.
MAJÍ LÍTAČKY
Budete s námi muset jet vlakem.
To mi nevadí.
Mně taky ne.
Nebudeš večeřet doma?
Kojun, na to se ptáš vždycky. Neboj.
„Vždycky“?
Tak jo! Uděláme si výlet!
NÁDRAŽÍ – ŠKOLA BĚŽÍ
Ty jo.
- Takhle se držíš? - Ano?
- Závidím. - Proč?
HVĚZDIČKY
Já se nepotřebuju držet. Ustojím to.
Silné svaly!
Copak je to soutěž?
Jsi těžkej.
Tos to moc neustál.
Nedržím se, tak se to počítá.
To teda nepočítá.
Za poslední dobu se toho hodně změnilo.
Základka byla jako akvárko a já si přišla jako tvor, co neumí dýchat pod vodou.
Nebyla jsem jako ostatní, což mě trápilo.
Žila jsem někde, kam jsem nepatřila.
Ale i když jsem utekla, nikam jsem nezapadala.
Vyčítala jsem si, že se neumím přizpůsobit.
Bolelo to… Moc to bolelo…
Ale pak…
Pak jsem našla cestu z akvárka ven
a už jsem nemusela snášet bolest z toho, že žiju v malém světě.
Když mi došlo, že se nemusím uskromnit…
celé mi to najednou přišlo triviální.
STUDENTSKÁ RADA GRATULUJEME K NÁSTUPU NA STŘEDNÍ
Kroužky, školní akce, kamarádi…
Nic z toho jsem nepotřebovala. Chtěla jsem jen strávit další tři roky v klidu.
Od té doby se mnohé změnilo.
Ty jo, u nádraží to teď vypadá pěkně.
Nebo jsem se změnila i já?
S tím nákupákem to tu vypadá úplně jinak.
Určitě je tu hrozně vysokej nájem.
Co ty o tom víš?
Jo. Všechno bude dobrý.
Můžu prostě předstírat, že ty špatné vzpomínky neexistují.
VÝPRODEJ KE SLAVNOSTNÍMU OTEVŘENÍ
Tak jo. Teď jsme tady, food court je tady, takže…
FOOD COURT
Tudy.
POCHODUJE PRYČ – HEJ
Věděl jsem, že tohle uděláš. Je to na druhé straně.
ACH JO
Je to tudy.
- Víš to jistě? Neděláš si ze mě srandu? - Vím to jistě.
Proč se chovají, jako by se znali věky?
To je vončo!
POHÁNĚNO LÁSKOU
Vážně?
A sakra…
- Miki. - Hej! Ruce pryč. Co je?
- Je tu Igaraši. - Co?
Teď už se spolu vůbec nebavíme.
Neměli bysme ho držet od Hikawy dál?
Kojun ti to pověděla?
Že spolu chodili.
Jo. Ale jen ve zkratce.
Že se spolu nebaví.
Myslíš, že když se potkají, pohádají se?
Ne, tak daleko by to nezašlo.
Každopádně nechci, aby to Hikawu rozhodilo.
- Udržíme je od sebe. - Souhlasím.
Copak je, Kojun?
Nesmí to vidět.
- Jóto, podívej! Pes. - Co?
Pojď se podívat.
Možná se nic nestane.
Třeba už to celé nechal za sebou.
Jo, asi máš pravdu.
Hikawu? Nikoho takovýho si ze základky nepamatuju.
Ale aby na ni údajně zcela zapomněl…
Asi můžeme všichni jen doufat, že si najde novou holku.
Promiň. Jenom tak plácám.
Co jsme na střední, nevím, jak to má Igaraši se vztahy.
Možná si nikoho nenašel.
- Nebo je zadaný? Kdo ví. - Holku?
Co?
Dobrou chuť.
Hej! Uhni!
Neřvi tolik.
- Nenechám se porazit! - Ach jo. Je to obsazený.
- Vrať se! - Půjdeme jinam.
MISTR RYTMU
Teď! Teď! Teď!
Au!
Promiň, Jóto.
FOTOBUDKA S UPPI
Vyfotíme se.
Můžu tam vůbec?
Proč bys nemohl?
Bývám nervózní.
Připraveni? Tři, dva, jedna…
Jupí!
To byla fakt sranda. Mám ráda, když si před zkouškama jen tak zablbnu.
Je to návykový.
Nesmíš to přehánět.
Zítra se budeme zase učit.
Jóto!
Mějte se!
- Ahoj. - Tak ahoj.
JSME SLADCÍ
- Šťastlivče. - O čem to mluvíš?
ŠKLEBÍ SE – OTRÁVENÝ
Asi můžeme všichni jen doufat, že si najde novou holku.
Ale no tak. Jasně že měla kluka.
Ale zrovna Igarašiho? To bych nikdy nehádal.
Chápu, že se jí… může líbit Jóta, ale…
Ne. Nechci to „chápat“.
BUM
- Ach jo. - Co je?
Nedává to smysl.
Já ti to říkala. Vejtahy jsou super.
Vy Azumiovi jsou jediní, kdo jim říká „vejtahy“…
Na základce
jsem Cubasu Igarašiho nenáviděla.
- Nuda. - To, jak jsme se lišili.
- Je to vážný. - Jeho neopětovanou lásku.
- Má Igarašiho. - Jak moje city všichni ignorovali.
- Nenech ho čekat. - Jak se jen chtěli pobavit.
To všechno jsem nenáviděla.
Ale kvůli tomu se konverzaci o něm nevyhýbám.
To kvůli tomu, co jsem mu provedla.
Ty.
Co to máš na hlavě?
JEJ
Já?
Posledně jsi taky měla střelenou barvu.
PŘIZPŮSOBILA SE TÓNU VRTÍ SE
No a? Stejně mi to sluší, ne?
Stůj chvíli v klidu.
Chová se, jako bych tu ani nebyla.
Už jsem z akvárka venku,
ale čím víc se znám, tím víc se nenávidím.
Já…
Nikdy jsem tě ráda neměla. Ani na jedinou vteřinu.
Bála jsem se čelit tomu, komu jsem schválně ublížila.
Jsem akorát zbabělec.
Tak čau.
Igaraši.
Co chceš?
Baví tě střední?
Co? Copak jsi moje vzdálená příbuzná?
BUM
Do háje… Co teď?
To byl fakt dobrej stěr.
Já to tušila. Nemůžeme si promluvit.
Je celkem fajn.
A nepotřebuju, aby ses o mě starala.
Překvapilo mě, že jsi Igarašiho takhle zastavila.
DÍL: POKEC PŘED NÁVRATEM DOMŮ
Díky.
Proč jsem to vůbec udělala? Dneska jsem se s váma všema fakt bavila.
Že by proto? Takhle se obvykle nechovám.
Kojun.
Na. Díky.
To je příšerná taška.
Není to jedno? Stejně cestou domů nikoho nepotkáš.
Potkal. A zrovna ji.
Baví tě střední?
Ty máš co říkat.
To je děs.
Hele…
S Igarašim jsi chodila jen kvůli mně, viď?
Promiň. Neměla jsem tě do toho tlačit, aniž bych zvážila, co cítíš.
Co?
Tys mě do toho tlačila?
Jo. Nebo ne?
Stalo se to tady.
Řekla jsem ti, že to „stačí“ a že jsi „sobecká“.
Fakt? Když to říkáš…
Co? To je celý?
Promiň, nevzpomínám si na to.
ZMATENÁ
Co? Tak proč jste spolu chodili?
- To je tajemství. - Co?
ŠOK
Když ti to řeknu, budeš se na mě dívat skrz prsty.
No počkej…
Tohle ti jen tak neprojde.
Taková síla…
Myslela jsem…
že se budu cítit líp, když se zamiluju do někoho,
kdo mě má vážně rád.
Ale necítila jsem se líp. Naopak.
A nakonec jsem Igarašimu ublížila.
Vlastně jsem mu ublížila úmyslně.
Jednala jsem v rozporu se svými city. Myslela jsem akorát na sebe.
Miki… Pohrdáš lidma, co tohle dělaj.
Na to nemám co říct.
Ale Igarašiho by to vzalo, ať bys udělala cokoli.
A za to přece nemůžeš.
A přece víš, že tebou bych nepohrdala, i kdybych chtěla.
A už vůbec ne kvůli něčemu takovýmu.
STYDÍ SE
NO?
Tak jo! Přepíšeme staré vzpomínky novými a šťastnými vztahy!
Ne, já nemám zájem.
Můžeš to udělat za nás obě.
- Kdo by se k tobě hodil? - Co?
(IGNORUJE JI) KDO…
Pro tebe by se mi líbil úplný opak Igarašiho.
Laskavý, ale s hlavou v oblacích.
Někdo, kdo by se přizpůsobil tvýmu tempu.
Já pro tebe chci někoho, kdo tě má rád takovou, jaká jsi.
Laskavého a s velkým srdcem.
Ne, se mnou si nelam hlavu.
ZAKŘIKLY TO
Randění není zas takovej zázrak.
Líbí se mi, jak to máme teď.
Ale troška lásky by byla třešničkou na dortu.
Nebo třešničkou na zmrzlině.
Měníš přísloví?
No proč ne?
Láska.
Kojuki, líbí se ti Igaraši?
Ne.
To jsou jen drby.
Jen aby…
No jo vlastně.
Atagawa za mnou poslední dobou pálí.
Mě přitom zajímá jen holka, co se mi líbí.
Začíná to být otravný.
Miki.
Nemám čisté srdce jako ty.
- Měj se. - Jsem zvědavá na ty třešně.
Já bych se…
Třešně! Jasný.
…nedokázala někomu doporučit.
Takže…
Najdi štěstí ty, Miki.
Překlad titulků: Pavlína Tajnerová